Se spune că unele vieți sunt legate de-a lungul timpului
Legate de o chemare străveche care are ecou peste secole
Destinul
Cu mult timp în urmă, într-un tărâm îndepărtat, s-a ridicat un imperiu
ce se întindea de la stepele din China până la țărmurile Mediteranei.
Acest imperiu era Persia.
Fioroasă în bătălii, înțeleaptă în izbânzi,
acolo unde mergea sabia persană, urma ordinea.
ORAȘUL REGAL NASAF
Regele persan, Sharaman, domnea împreună cu fratele său, Nizam,
după principiile loialității și fraternității.
Regele avea doi fii, care-i aduceau o mare bucurie.
Bucurați-vă!
În ochii zeilor, însă, familia regelui nu era încă desăvârșită,
nu până în ziua în care a văzut un singur act de curaj
al unui băiat orfan de pe străzile din Nasaf.
Dă-te din drum!
Oprește-te!
- Ajutor! - Oprește-te!
Fugi! Fugi, Bis! Fugi!
Stai aici.
Dă-mi drumul!
În numele regelui!
- Cum te numești, băiete? - Dastan, sire.
Și părinții tăi?
Băiete!
Frate, ia-l sus.
Mișcat de ce văzuse, regele l-a adoptat pe băiat, pe Dastan.
Un fiu fără sânge regal...
... care nu tânjea la tronul său.
Dar poate se mai pregătea ceva în ziua aceea...
... ceva dincolo de simpla înțelegere...
... ziua în care un băiat dintr-un loc dintre cele mai neașteptate
a devenit...
... un prinț al Persiei.
PRINȚUL PERSIEI NISIPURILE TIMPULUI
15 ANI MAI TÂRZIU
GRANIȚELE PERSANE
ORAȘUL SFÂNT ALAMUT
Legendarul Alamut. Mai uluitor decât mi l-am închipuit.
Nu te lăsa păcălit de frumusețe. E un oraș ca oricare altul.
Țările slabe fac oameni slabi. Se dedau la trădare și acum vor plăti.
Tatăl meu a spus clar că Alamutul nu trebuie atins. Unii-l consideră sacru.
Dar cum tatăl nostru înțelept nu e aici, decizia îmi revine mie.
Mă voi sfătui din nou cu nobilul meu unchi și cu cei doi frați ai mei,
Garsiv, cel de încredere, și...
Unde e Dastan?
Haide! Am pariat toată solda pe luna asta! E rușinos!
- De ce nu încerci tu? - Treci acolo!
Atâta poți?
Prințe Dastan!
Unde e prințul Dastan?
Prințul Dastan nu e aici!
Alteță, vă rog. Prințul Tus a convocat un consiliu de război.
Vin.
Cea mai bună iscoadă a noastră a interceptat o caravană,
plecând din Alamut.
Săbii de cea mai bună manoperă.
Săgeți cu vârf de oțel.
Și făgăduiala unei remunerații din partea lui Kosh pentru Alamut.
Vând arme dușmanilor noștri, Dastan.
O astfel de săgeată mi-a ucis calul în Koshkhan.
Va curge sânge pe străzile din Alamut pentru asta.
Sau oștenii noștri vor cădea de pe zidurile lui.
Aveam ordine să supunem Koshkhanul, nu să atacăm Alamutul.
Înțelepte vorbe, frățioare.
Vorbele nu ne vor opri dușmanii, dacă-s înarmați cu săbii alamutene.
Atacăm în zori.
Dacă asta e decizia ta, lasă-mă să intru primul.
- Ai vreun gând de împărtășit, Garsiv? - Eu călăresc în capul oastei persane!
Dastan conduce o gloată de pe stradă!
N-or avea ei maniere, dar sunt buni în luptă.
Onoarea primei vărsări de sânge ar trebui să-mi revină.
- Iar ești cu mâna pe sabie. - Unde ar trebui să fie!
O, frații mei! Mereu nerăbdători.
Se spune că prințesa din Alamut e de o frumusețe de neasemuit.
Vom intra în palatul ei și vom vedea cu ochii noștri.
Curajul tău e neîndoielnic, Dastan.
Dar nu ești pregătit pentru asta.
Cavaleria lui Garsiv va deschide calea.
Prințesă Tamina. Oastea persană, prințesa mea, n-a plecat.
Credința lor nu prea iubește alt adevăr decât al lor.
Poate ar fi mai sigur, dacă n-ai sta atât de aproape.
Oricare le-ar fi credința, arcurile lor nu sunt puternice. Nici ținta lor.
Întrunește Consiliul.
Spune-le că sunt în Templul Mare. Trebuie să mă rog.
Templul Mare? Zidurile Alamutului n-au fost străpunse de o mie de ani.
Totul se schimbă cu timpul. Noi ar trebui să știm asta cel mai bine.
De ce nu ne supunem ordinelor fratelui tău?
Pentru că Garsiv știe să atace doar din fată. Va fi un masacru.
Alamutenii vor fi ocupați la poartă. Noi o să ne strecurăm printr-o parte.
Ai băut?
Pe-aici intrăm.
Sunt două porți. Pe cea dinspre exterior e ușor.
Pe cea dinspre interior e imposibil.
Mecanismul porții e protejat de două turnuri cu străjeri.
Întotdeauna se poate intra, Bis. Tu du-te la poarta dinspre exterior.
- Lasă-mi-o mie pe cea imposibilă. - Nu te lași până nu ne omori pe toți.
Minunat discurs, Bis. Înflăcărător.
Sunați alar...
Țineți asta.
Ferește-ți spatele.
- Poarta de la răsărit e deschisă! - Ăla e omul lui Dastan. A intrat.
Dastan a reușit. Desfășurarea la poarta de la răsărit.
Desfășurarea la poarta de la răsărit!
- Au pătruns pe poarta de la răsărit. - Prăbușiți tunelurile spre încăpere.
Prințesă...
Mergeți acum. Toată lumea.
Știi ce trebuie să faci.
Mai presus de orice, trebuie ținut în siguranță.
La o parte!
Cântecele prostești și fumul parfumat nu te vor ajuta acum!
O să vezi că e mai mult de capul ei, nu, Garsiv?
Măcar de data asta, poveștile sunt adevărate.
Știm că faci pe ascuns arme pentru dușmanii Persiei.
- Arată-ne unde. - Nu e nicio armurărie aici.
Iar armele noastre le-ați biruit.
- Iscoadele noastre spun altceva. - Poți evita multă suferință...
Toată suferința din lume nu vă va ajuta să găsiți ceva ce nu există.
Ai grăit ca cineva destul de înțelept, încât să se gândească la o soluție.
- Alătură-te viitorului rege persan. - Mai bine mor.
Asta se poate aranja.
Nu!
Prințe Tus...
Promite-mi că locuitorii Alamutului vor fi tratați cu îndurare.
Hei, Leul din Persia!
Îți spun Leul din Persia.
N-ai excelat niciodată la ascultarea ordinelor, Dastan.
- Am câteva explicații de dat, Tus. - Nu! Nu.
Nu! Avem de sărbătorit. Există, totuși, o tradiție.
Cum tu ai avut onoarea primului atac, îmi datorezi un dar în semn de omagiu.
- Un pumnal frumos. - Ți-a adus cetatea și pe prințesa sa.
- Cred că e destul ca omagiu. - Cred că da.
Au sosit primele solii, prințe. Vești minunate.
Tatăl tău și-a întrerupt rugăciunile de la palat ca să ni se alăture.
Pentru a ne lăuda izbânda, fără de-ndoială.
Am primit de știre că Alamut ne înarma dușmanii.
De știre?
Ar fi bine să ai mai mult de-atât ca să ocupi un oraș sfânt
cu trupele mele!
Această... aventură nu va fi pe placul aliaților noștri.
Dar bănuiesc că nu te-ai gândit și la asta.
Nu te uita la unchiul tău, băiete.
Decizia și consecințele sale cad asupra mea.
Știu că abia aștepți să porți coroana, dar crede-mă, nu ești încă pregătit.
Nimeni n-ar ști mai bine decât tine, tată.
Deoarece prețuiesc nespus încrederea ta,
voi supraveghea eu căutarea armelor.
Jur că nu voi mai sta înaintea ta până n-am dovada trădării Alamutului.
Al treilea pas e cel mai greu!
Frate! Frate!
Am descoperit urme de tuneluri în partea de răsărit a orașului.
- Mă duc acolo acum. - Dar ai să pierzi banchetul.
Tu și Garsiv vă puteți îngriji de tata în absenta mea.
- Ai un cadou cu care să-l cinstești? - Desigur. Bis, cadoul!
Ce?
- A fost, momentan, rătăcit. - Știam că ai să uiți.
Mantia de rugăciune a regentului din Alamut.
Cea mai sfântă din ținuturile răsăritene. Regele o va aprecia.
Ai luptat ca un campion pentru mine. Mă bucur că mă pot revanșa.
Un giuvaier rar. Prezintă-i-o regelui pentru mine în seara asta.
Sigur mai vrei o soție, frate?
Ascultă-mă, Dastan.
O căsătorie cu prințesa îmi asigură loialitatea poporului ei.
Fără o legătură între noi, e o persoană primejdioasă.
Dacă tata nu încuviințează uniunea, vreau să-i curmi viata cu mâna ta.
Așadar sunt escortată de prințul Dastan, Leul din Persia.
Trebuie să fie minunat să fii aclamat că ai distrus un oraș nevinovat.
Și mie îmi pare bine să te cunosc, prințesă.
Și dacă pedepsirea dușmanilor regelui meu e o crimă, o repet bucuros.
Atunci ești un adevărat prinț persan. Brutal și lipsit de onoare.
Nu face greșeala să crezi că mă cunoști, prințesă.
O, și ce-ar mai fi?
Așteaptă aici cu Alteța Sa.
Dacă ești în stare...
Îți sugerez puțină modestie când ești prezentată regelui, pentru binele tău.
Ai domolit furia lui tata, unchiule.
Într-o zi și tu vei avea plăcerea de a fi fratele regelui.
Atâta timp cât nu-ți uiți datoria cea mai de seamă, ar trebui să fii bine.
- Și care e asta? - Să aibă paharul de vin mereu plin.
Mi s-a spus că încă un fiu de-al meu a intrat în rândurile oastei persane.
Ne-ai lipsit, tată.
M-am rugat pentru tine și pentru frații tăi.
Familia.
Legătura dintre frați, asta e sabia care ne apără imperiul.
Și mă rog ca această sabie să rămână puternică.
Speram ca faptele mele să ne cruțe de pierderi zadarnice.
Un om bun ar fi făcut ca tine,
ar fi acționat cu îndrăzneală și curaj pentru izbândă și cruțarea de vieți.
Un om mare, însă, ar fi oprit atacul de la bun început.
Un om mare ar fi oprit ceea ce știa că e greșit...
...a oricui ar fi fost porunca.
Băiatul pe care l-am văzut în piața aia...
...putea fi mai mult decât bun,
putea fi mare.
Până atunci...
...am un cadou pentru tine.
Unii s-au îndoit de înțelepciunea
de a aduce un băiat de pe stradă în sânul familiei mele.
Am văzut un băiat al cărui nu sânge, ci caracter era nobil.
Un spirit regesc!
Mulțumesc, tată. Mulțumesc, tată.
Îngăduie-mi să-ți ofer mantia de rugăciune a regentului din Alamut.
Ce-ți pot oferi în schimb?
Îngăduie-mi să ți-o prezint pe prințesa Tamina.
Tus dorește să facă o uniune cu poporul ei prin cununie.
Îmi doresc nespus să primească îngăduința ta.
În toate peregrinările mele...
...n-am văzut nicicând oraș mai frumos, Alteță.
Să-l fi văzut înainte ca hoarda ta de analfabeți să descindă în el.
E limpede că va fi o regină bună.
Dar Tus are deja destul de neveste.
Tu, Dastan, ai risca mai puțin,
dacă așa un giuvaier ar aștepta în odaia ta.
Prințesa Alamut va fi prima ta soață.
Ce spui, Dastan?
Se aruncă fără să gândească printre sute de dușmani,
dar înaintea căsătoriei, e înghețat de frică.
Și mai sunt unii care spun că nu e încă înțelept.
Am nevoie de o băutură.
La o parte!
Tată...
- Dumnezeule! Mantia e otrăvită! - Să-l ajute cineva!
- Mantia de la Dastan! - De ce?
- Să-l ajute cineva! - Prindeți criminalul!
Să-l ajute cineva!
- Prințe, salvează-te! - Prindeți-l!
Mișcă-te!
Vino cu mine!
- Ce crezi că faci? - Știu cum putem ieși de-aici.
Vei avea nevoie de ajutorul meu.
Haide!
- Închideți poarta! - Pe acolo!
Închideți poarta!
Jos!
Acolo! După criminal!
E pe calul meu! Mi-a furat calul!
Supușii mei loiali, întreaga lume jelește moartea regelui nostru iubit.
Pierderea sa ne îndurerează profund.
Că moartea a fost pricinuită de Dastan, ne îndurerează și mai mult.
Nu mi-am ucis tatăl. Mantia mi-a fost dată de fratele meu.
- Tus a făcut asta. - Iar acum va fi încoronat rege.
Nu mi-am ucis tatăl.
- Te cred. - N-ar trebui să fii aici.
- N-ar fi trebuit să te las să vii. - Dar ai făcut-o.
I-am promis fratelui meu să te omor, dacă nu te poate avea.
Soluția ar fi să mă săruți.
Și după aceea să mă omori.
Dar am o soluție mai bună.
Te omor eu! Și problemele tale sunt rezolvate!
Poate putem găsi altă soluție.
Soluția ar fi să mă săruți și după aceea să mă omori.
Dar am o soluție mai bună.
- Nu. - Te omor eu!
Dă-mi înapoi ce ai furat, persanule!
Nu!
- Ai văzut asta? - Ce?
Dacă întinzi iar mâna după sabie, îți retez brațul.
Iar?
- Ai irosit tot nisipul. - Ce?
Ce e ăsta?
Incredibil.
Eliberarea nisipului... întoarce timpul înapoi.
Și numai cine are pumnalul știe ce s-a întâmplat.
Se poate întoarce și schimba întâmplările.
Și n-ar ști decât el.
Cât poate da înapoi?
- Răspunde-mi, prințesă. - Mi-ai distrus orașul!
Invazia n-a fost pentru armurării, ci pentru pumnalul ăsta.
După bătălie, Tus a cerut pumnalul ăsta drept tribut.
Nu i-am dat importanță, dar acum înțeleg.
Cu el, ar putea schimba orice. Cursul unui moment critic din bătălie.
Ar putea prevedea atacul unui rival.
N-ar fi doar rege, ar fi cel mai puternic domnitor din Persia.
Mai mare chiar decât tata. Totul a fost pentru acest pumnal.
Fratele meu trădător trebuie adus în fața justiției.
De aceea, am dublat recompensa pentru capturarea sa.
Între timp, am să mă străduiesc să apăr imperiul, cum ar fi cerut tata.
O nouă domnie a început.
- Ce faci? - Garsiv nu poate fi mult în urmă.
Aksh e cel mai faimos cal din imperiu. Asta îi va ascunde urmele.
- Ce urme? Unde te duci? - La Avrat, unde va fi îngropat tata.
Ești căutat pentru uciderea regelui și tu te duci la înmormântarea lui
alături de mii de oșteni persani?
Unchiul meu, Nizam, va fi acolo. E singurul de încredere.
Va vedea că am fost înscenat de Tus. Dă-te, prințesă.
Toate drumurile spre Avrat vor fi pline de trupe persane.
N-o iau pe drum, ci prin Valea Sclavilor.
Nimeni nu se duce acolo. E plin de ucigași.
- Așa se spune. - Planul tău e sinucidere curată!
Fratele meu l-a ucis pe tata și m-a lăsat cu mâinile pătate de sânge.
Dacă e să mor ca să îndrept asta, așa să fie.
Mă lași aici, în mijlocul pustietății?
Nobilul Dastan abandonează o femeie neajutorată în sălbăticie.
Ce spune onoarea ta neprețuită despre asta?
Dă-mi putere să n-o omor.
Pe cai. Nu putem fi foarte în urmă.
Fără nisipul potrivit, e doar un cuțit oarecare. Nici măcar foarte ascuțit.
- Mai e nisip din ăsta? - Sigur că nu.
- De unde mai pot lua? - Stai în cap și ține-ți respirația.
Vezi ce căutai, prințe?
Mergi.
Dacă nu-i poți dovedi unchiului tău cum merge pumnalul, de ce te-ar crede?
Nu te privește, prințesă.
Chiar mergi ca unul.
Capul sus, pieptul înainte, pași mari și apăsați.
Mersul unui prinț persan mulțumit de sine.
Fără îndoială, e că ți s-a spus de la naștere că lumea e a ta și ai crezut.
Eu nu m-am născut într-un palat ca tine.
M-am născut în mahalalele din Nasaf, unde trăiam, dacă luptam.
Cum ai ajuns prinț?
Regele a intrat în piață într-o zi și...
Nu știu, a...
M-a găsit.
M-a luat la el, mi-a oferit o familie, un cămin.
Ceea ce vezi...
...e mersul unui om care tocmai a pierdut totul.
Bun venit în Valea Sclavilor, Alteță.
Mor după o picătură de apă.
E mai mult decât avem, cum ai golit bidonul acum câteva ore.
Eu nu m-am născut în deșert ca voi, persanii, zbârciți și furioși.
- Constituția mea e mult mai delicată. - Cred că vrei să spui "răsfățată".
Puțurile din Alamut sunt renumite pentru apa lor curată și rece.
Poate dacă admirai puțurile mai puțin și păzeai zidurile mai bine,
nu erai aici.
Un miracol! Am amuțit prințesa!
Mă auzi?
Da, Dastan, te aud.
Știi unde te afli, persane?
Și intri totuși?
În inima Sudanului, există un trib de războinici cunoscut ca Ngbaka.
Înfioară inimile tuturor celor pe care-i întâlnesc.
Ngbaka sunt maeștri în aruncarea cuțitului.
Făuresc lame de care se spune că sunt binecuvântate de însuși Creatorul.
Precizia țintei lor e atât de letală, încât pot decapita 3 oameni...
...dintr-o lovitură.
Eu nici nu m-aș deranja. Știi de ce?
El e Seso. E Ngbaka.
Am avut norocul să-i salvez viata. Asta înseamnă că îmi e dator pe veci.
Așa că spune-mi, persane, am vreun motiv întemeiat să-i spun lui Seso
să dea un pic mai sus la următoarea aruncare?
Deci asta e?
Da.
Ai avut dreptate. Nu e rea.
Ar putea mirosi un pic mai bine. Dar facem totuși învoiala.
Deșteaptă prințesă.
Învoială? Ce învoială?
- Ce prinț nobil. - Ce prințesă blândă.
Cât de fermecat ai fost de leșin, încât ai sărit în ajutorul frumoasei.
- Cine a spus că ești frumoasă? - De ce nu-ți iei ochii de la mine?
N-am încredere în tine. Și nu ești pe gustul meu.
Nu-s o sclavă disperată. Sunt în stare să-mi exprim gândurile.
- Prea multe pentru gustul meu. - Va fi o adăugire foarte frumoasă.
- Ce ai de gând să faci cu ea? - Spune-i. Nu vezi ce îngrijorat e?
- Lasă-mă un moment. - Da.
Mi-e greu să recunosc, dar ai avut dreptate.
Am văzut ce căutam.
Dastan, ascultă-mă.
Când unchiul meu va vedea puterea pumnalului, mă va crede.
Dastan, știu că n-am fost pe deplin sinceră cu tine.
- Dar minciunile tale sunt așa istețe. - Sunt Gardiana unui legământ divin.
Pumnalul ăla e sacru. Era dus la adăpost, când l-ai furat.
- Dacă va cădea pe mâini greșite... - O să am grijă de cuțitul tău.
- N-o să vrei să ratezi asta. - Nu înțelegi ce e în joc!
Asta ține de zei, nu de oameni!
- Zeii tăi, nu ai mei. - Haide!
Haide!
- Curse de struți? - În fiecare marți și joi.
Lipsa lor de frumusețe e revanșată de spiritul luptător.
Și cursele sunt ușor de blătuit.
Am auzit povești cumplite despre locul ăsta.
Sclavi însetați de sânge care-și omoară stăpânii?
Aia e o poveste bună. E bine spusă, evoluează mereu, însă, neadevărată.
- Dar scheletele din fată... - Sunt de la un țigan din Bukhara.
Am creat reputația noastră înfricoșătoare
ca să alung ticăloșii vicleni care dau târcoale acestui tărâm părăsit.
Știi despre ce vorbesc? De dări.
Și toți persanii ăștia cu oștile lor, cu fortărețele și drumurile lor.
Cine plătește pentru ele? Negustorii mici!
De-asta am inițiat o campanie de răspândire a unei notorietăți false.
O răspândesc ca o boală venerabilă într-un harem turcesc.
Privește puternicii struți!
Hai, frumosul meu!
O, ce-mi place!
Și perceptorii de dări se țin departe de mine și de clienții mei.
Toată lumea e fericită.
Hei! Pune fetele la treabă!
Pune fetele la treabă! Haide! Controlarea mulțimii!
Nu stați degeaba! Fugiți, nu mergeți!
Dacă scapi ceva, plătești! Ti se taie din leafă!
Nu te uita așa la mine. Știi despre ce vorbesc!
Fă-ți treaba! Controlarea mulțimii! Mulțumesc!
Cred că învoiala noastră o să meargă foarte bine, tinere.
Nu pune mâna!
E focoasă! Unde ai găsit-o?
În piețele de sclavi din Lur. Mă duceam în Irak s-o dau pe-o cămilă.
- M-a atacat. - Cămilele sunt mai sigure.
Nobil șeic Amar, apreciez ospitalitatea ta.
Ai o treabă bună aici, dar dacă mi-ai putea da proviziile...
Știi ceva, persane?
Semeni izbitor de bine cu prințul care a fugit după uciderea regelui.
Ți-am spus de Ngbaka?
Da.
Nimic nu întrece o poveste bună, nu? Dar a ta, s-o dai pe-o cămilă...
Zău, uită-te la ea. Face cel puțin două.
Iar tu, știai că fratele tău a oferit o recompensă
care, între noi fie vorba, e aproape nerușinată?
Aș da-o și pe mama pentru atâta aur!
Ce? Tu nu știi cum era.
Du-l la avanpostul persan.
Stai, stai. Nu, uite. Ăla...
- Frumos cuțit. - Nu e nimic.
- E lipsit de valoare! - Serios?
Topește-l pentru giuvaieruri.
Ce face băiatul?
Nu, poate omori o pasăre!
Hei! Aici!
- Eu n-aș face asta! - Fugi la tunel!
Uită-te la asta! Până aici!
Gata cu laptele de capră fermentat după a treia cursă! Auzi? După el!
- Poarta! - Prinde-l!
- Ridică maneta! Deschid eu poarta! - Dă-mi pumnalul!
- Nu e momentul! Ridică maneta! - Dă-mi pumnalul!
Să nu crezi că nu mi-a trecut prin minte.
- Mișcă, prințesă! - Persane!
Asta cauți? Cheia?
Ups.
Pe data viitoare!
Toți au venit la înmormântarea tatălui meu.
O sută de oșteni persani păzesc poarta.
Poate mai mulți.
Dacă vrei să rămâi aproape de pumnal, o să mă ajuți să intru în Avrat.
Dintre atâția demnitari străini, bănuiesc că știi câțiva.
Nu puteai găsi unu' mai ușurel?
Mughalii din Hindu Kush sunt un popor nobil. Ar trebui să fii onorat.
Da, foarte.
- Dastan, unde e pumnalul? - N-ai decât să mă percheziționezi.
Va trebui să fii foarte minuțioasă.
Tus nu e aici. Trebuie să fie încă în Alamut.
Nisipul care alimentează pumnalul e ascuns undeva în Alamut?
De-asta stă Tus acolo. Asta a pus oastea să caute.
Trebuie să-i trimit un mesaj unchiului meu ca să ne întâlnim.
Asta e imposibil.
Dificil, nu imposibil.
- Sau dovada că ești nebun. - De ce pari așa impresionată?
- La o parte! - Faceți loc!
Întoarce-te!
- Îmi luai din alea când eram băiețel. - Tu-l scuipai pe Garsiv cu semințele.
- N-ar fi trebuit să mă aduci aici. - N-am avut încotro. Urmează-mă.
Nu eu l-am ucis pe tata. Știi că n-aș face niciodată așa ceva.
- Faptele tale spun altceva. - N-am avut cum să nu fug.
Tus mi-a dat mantia aia. El a otrăvit-o.
Nu e aici, nu? La înmormântarea tatălui său. În schimb, stă în Alamut.
Aliații vor vedea că invazia a fost dreaptă.
- Căutarea armurăriilor e importantă. - Da, dar nu dacă nu există.
Invazia Alamutului a fost o minciună.
Tus umblă după putere. De-aia l-a omorât pe tata.
Și acum nu caută arme, ci nisipul care alimentează un obiect mistic.
De-asta m-ai adus aici? Obiecte mistice?
Mai știi că l-ai oprit pe Tus să ia pumnalul câștigat de mine?
Pentru pumnal ăla a invadat Alamutul.
Pumnalul ăsta... Îl ai la tine?
Da.
Are puteri incredibile.
E o glumă?
Ce? Nu, era acolo.
Atunci unde e așa-zisa dovadă?
Tamina...
Ai mâinile arse.
Da.
Că am încercat să trag mantia otrăvită de pe tatăl tău.
- S-a întâmplat ceva? - Nu, nu.
Ești sigur? Știi că poți avea încredere în mine, băiete.
E doar că...
...Tus e fratele meu.
- Cum m-a putut trăda așa? - Nu știu.
Poate nu te-a respectat niciodată așa cum meriți
și te-a văzut doar ca pe cineva pe care-l putea folosi.
- Care să-i umple paharul de vin? - Eu îl slujeam altfel pe tatăl tău.
Noi aveam același sânge, Dastan.
De câte ori a vorbit tata despre cum l-ai salvat de leul ăla?
- Era povestea lui favorită. - Una dintre multele, da.
- Nu, asta era favorita lui. - Nu vorbești pe înțelesul meu.
Așteaptă! Dastan!
Criminalule!
Nu l-am ucis pe tata!
La o parte!
Ce o să faci acum?
Unde e? Unde e?!
Nu l-am ucis pe tata.
Atunci Dumnezeu te va ierta după ce capul tău va cădea.
Nu ne mai batem cu bețe, frățioare.
Atâta poți?
- Majestate... - Credeam că rămâi în Alamut.
Spune-mi de Dastan, unchiule.
Dastan a venit la Avrat ca să mă omoare. În piață.
Doar ce-am scăpat.
Tus, moartea mea ar slăbi domnia ta tânără.
Dastan speră să iște o revoltă.
- Vrea tronul? - Mă tem că da, Domnia Ta.
Judecarea lui Dastan i-ar oferi doar o scenă pentru revoltă.
Sfatul meu ar fi evitarea unei judecăți.
Nu-l aduce înapoi la Nasaf în viață.
Oricare ar fi nelegiuirile lui Dastan,
o judecată publică ar arăta cel mai bine ce fel de rege sper să fiu.
Puternic, onorând legea.
- Nu suntem sălbatici. - Devii tot mai rege pe zi ce trece.
Dastan trebuie găsit. Trebuie adus în fața justiției.
BÂRLOGUL HASSANSINILOR
- Trebuie să vorbesc cu oaspeții. - Apropo de ei, stăpâne...
Practicile lor sunt neobișnuite. Servitorii au văzut lucruri.
Au auzit sunete ciudate. Săptămâna trecută, a dispărut un cal.
Tu ai grijă ca servitorii să-și țină gura sau îți promit...
...că vor dispărea și ei.
Mai am o sarcină pentru tine, dar va trebui să fii rapid.
- Prada ta are un avantaj. - Ai adus ce-am cerut?
Practicile astea nu-ți afectează aptitudinile?
În transă, avem viziuni cu viitorul nostru.
Viziuni cu moartea.
Un destin...
...și un blestem.
În transă putem găsi orice, și pe nepotul tău, prințul Dastan.
Atunci sper că vei mai vedea moarte...
...în curând.
Jos! E o gardă persană!
Ce nu-mi spui?
Tribul a plecat.
Poate s-au săturat de înclinația ta spre minciuni și mișelii.
N-am avut cum să nu te las. Așadar unchiul tău nu te-a ascultat.
Nu Tus l-a ucis pe tatăl meu. Ci Nizam.
- Unchiul tău? - Avea mâinile arse.
A spus că de când a încercat să tragă mantia.
M-am gândit bine. N-a atins mantia. Trebuie să fi umblat cu ea înainte.
Nizam a otrăvit-o.
Cu ce l-ar ajuta pe unchiul meu să dea câteva clipe înapoi? Cu nimic.
Nu l-a ucis pe tata doar pentru pumnal.
Ce nu-mi spui? Ești iute de mână. Dar și eu sunt la fel.
Dacă-l vrei înapoi, spune-mi totul. Gata cu jocurile, cu minciunile.
Putem pleca de aici?
Numai o prințesă ar putea crede că poate fugi de o furtună de nisip.
Nizam vine să ne omoare. Are nevoie de mine mort.
Trebuie să știu de ce.
În Alamut se află inima pulsândă a întregii vieți de pe Pământ,
Clepsidra Zeilor.
Demult, zeii s-au uitat la oameni și au văzut doar lăcomie și trădare.
Au trimis o furtună de nisip care să radă tot de pe fața pământului.
Dar o tânără fată a implorat zeii să mai dea omenirii o șansă,
oferindu-și viața în schimb.
Văzând această puritate,
zeii și-au reamintit de potențialul omului pentru bine.
Și au măturat nisipurile în Clepsidră.
Pumnalul a fost dat fetei care a salvat oamenii,
făcând-o prima Gardiană.
Lama pumnalului e singurul lucru care poate străpunge Clepsidra
și scoate Nisipurile Timpului, dar mânerul rezistă doar un minut.
Dacă cineva ar băga pumnalul în Clepsidră și ar apăsa și pe giuvaier?
- Nisipul s-ar scurge la nesfârșit. - Ai putea da timpul înapoi oricât.
Da, dar nu e îngăduit.
Când tata era băiat...
...Nizam i-a salvat viata la vânătoare.
Într-o zi cei doi prinți urmăreau o capră frumoasă.
Nu știau că erau pândiți de o leoaică. Nizam l-a salvat pe Sharaman.
Tata ne-a spus povestea iar și iar.
Nu înțeleg.
Nizam vrea să se întoarcă în timp și să schimbe ce-a făcut.
Să nu-l salveze pe tata. Să-l lase să moară.
Atunci ar fi rege toată viața.
Și frații mei nu s-ar naște.
A trecut furtuna.
Dastan, nisipurile din Clepsidră sunt incredibil de puternice.
Deschiderea pumnalului cât e în sticlă rupe sigiliul.
Asta ar distruge Clepsidra, făcând-o să crape și să se spargă.
Nisipurile Timpului n-ar mai fi îngrădite.
Și ar duce cu ele mânia zeilor încă o dată, distrugând totul în calea lor.
Și toată omenirea ar plăti pentru trădarea lui Nizam.
Atât ar mai rămâne din noi.
Templul Gardian secret de lângă Alamut e un sanctuar,
singurul loc unde pumnalul poate fi ascuns
pentru a opri acest Armaghedon.
Ăsta e adevărul, Dastan.
Dă-mi pumnalul înapoi...
...ca să-l duc acolo.
Nu pot face asta.
Vin cu tine.
O să mă ajuți?
Am putea sta de vorbă sau ai putea urca pe cal.
Călătoria noastră e binecuvântată.
Ne oprim pentru apă și o luăm spre trecătoarea din munți pe înserat.
- Îți place să-mi spui ce să fac. - Doar pentru că asculți de ordine.
Nu întinde coarda.
Persane!
Ne-am despărțit în așa grabă, că n-am apucat să-mi iau rămas bun.
Vă urmărim de-o săptămână!
Mica răzvrătire pe care ai stârnit-o a ținut două zile!
Pista mea iubită...
S-a dus ca urmele în nisip.
O vezi pe Anita? Uită-te la ea. Ea mi-a mai rămas din tot imperiul.
Și oricât de bun promotor ai fi,
nu poți organiza o cursă de struți cu un singur struț!
N-am dreptate?
Da, dle. Vino cu mine.
Știai că struții au tendințe sinucigașe?
Uită-te la biata de ea.
A fost o mare campioană.
Acum trebuie s-o păzesc zi și noapte ca nu cumva să facă vreo prostie.
Așa că m-am gândit că singura cale de a-mi recupera pierderile tragice
era să iau urma tinerilor îndrăgostiți care mi-au înnegurat soarta.
Da! Voi avea nevoie de prețul pus pe capetele voastre!
Fratele tău va fi bucuros să vadă...
Vârtejuri de nisip. Sunt la fel de dese ca rahatul de cămilă în deșert.
- Ascultă-mă! - Prefer să nu.
Frumos cuțit.
Nobile șeic, suntem într-o călătorie sacră spre Tem...
Templu, templu. Nu există nimic mai sacru decât aurul persan!
Dă-mi pumnalul. Sunt prea mulți.
Nu-i poți ucide pe toți. Vrei să trăiești? Dă-mi pumnalul!
Dă-mi pumnalul!
Persane, cum ai făcut asta?
Instinctul.
Ce?
Trebuie să plecăm de aici.
- Ce s-a întâmplat azi noapte? - Hassansinii controlau viperele.
Hassansinii?
Era forța ucigașă secretă a regilor persani până tata a desființat-o.
Nizam probabil a încălcat porunca tatălui meu și a păstrat-o intactă.
Acte criminale secrete ale puterii. De-asta nu plătesc dări.
- Nu ne putem opri. - Poate nu poți tu. Noi putem.
Ne-ai putea ajuta să ajungem la Templu.
Trecând Hindu Kush pe furtună?
Atragi necazurile cum mango stricat atrage muștele și ești nebună...
E aur la Templu. Mai mult decât pot căra 10 cai.
Scutit de dări.
Domnule!
Ai idee unde mergi?
Am memorat drumul ăsta de mică. Toate prințesele trebuie s-o facă.
E sacru.
Aici e!
Sanctuarul. Unicul loc unde pumnalul poate fi ascuns.
Mă așteptam la statui de aur. Cascade.
Dă-mi pumnalul înapoi ca să-l pot duce acolo.
Nu te tăia, prințesă.
Hei! Aici!
Nu-s morți de mult. De azi noapte, poate. Torturați întâi.
- Hassansin. - Nizam știe locul ăsta.
Toți morți.
- Tot satul. Aurul meu? - Unde te duci?
Există o singură cale de a opri asta. Să ducem pumnalul la adăpost.
Templul are piatra din care a fost făcut.
Ce templu? E doar un morman de pietre.
Primul lucru pe care l-am învățat e să punem pumnalul înapoi în piatră.
Piatra îl va învălui, îl va trage în munte, înapoindu-l zeilor.
Promisiunea originală trebuie ținută.
Ce promisiune?
Zeii trebuie să ia înapoi viața pe care au cruțat-o.
O să mori.
Stai acolo! Stai acolo!
Ascultă-mă.
Dă-mi sabia sau renunți și la onoarea asta?
Sunt cadavre acolo. Uciși de Hassansini la ordinul lui Nizam!
- El e trădătorul! - Hassansinii nu mai există!
- Mereu te-ai crezut așa deștept. - Nu e un șiretlic!
Domnule! Sunt toți morți înăuntru, dle. Și mai mulți în sat.
- E unul acolo și... - Stai acolo!
Nizam mă vrea mort. Vrea să mă reducă la tăcere.
O judecată ar fi prea publică.
Știi asta? Măcar atât a spus, nu?
Știu că n-a fost ușor între noi, Garsiv, dar suntem totuși frați.
Emoționante cuvinte, cu sabia la gât.
Te-ai întrebat adesea de ce tata se ruga atâta.
Mi-a spus că legătura dintre frați e sabia care ne apără imperiul.
Se ruga ca acea sabie să rămână puternică.
De ce aș fi intrat în Avrat la înmormântare, știind pericolul?
Nizam a recomandat moartea ta. Tus n-a încuviințat.
- A dat poruncă să fii adus în viață. - Nizam mă vrea mort.
A angajat Hassansinii să aibă grijă de asta.
Îi e frică de ce-aș putea spune.
Și cui i-aș putea spune.
Spune-mi mie, frate.
Hassansini!
Tăceți, tăceți!
Protejează pumnalul!
Persane! În spatele tău!
Lasă-i. Aruncă astea!
Găsește-o!
Hei, aici!
Știi ce se spune despre bărbații cu săbii mari?
Tamina! Lasă-mă pe mine!
Numai un Gardian poate înapoia pumnalul.
Nu e ceva ce poți face tu.
Sunt pregătită pentru asta.
Eu nu.
Afară! Ajunge! Afară!
Dastan, îmi pare rău.
Salvează imperiul.
Frate...
Unde e pumnalul?
A dispărut.
"Protejează pumnalul, oricare ar fi consecințele."Era menirea mea sacră.
Ăsta era destinul meu.
Singuri ne facem destinul, prințesă.
O să-l luăm înapoi.
O să ne mai trebuiască un cal.
Unde te duci?
La Alamut.
Nizam va folosi pumnalul ca să străpungă Clepsidra și trebuie oprit.
"Și trebuie oprit, trebuie oprit." Asta-i bună...
Ce?
Un aruncător de cuțite cu conștiință.
Prietenii noștri de la palat spun că persanii au pătruns în tuneluri.
Vor ajunge la Clepsidră în câteva ore.
Nizam ține pumnalul în Templul Mare, păzit de un fel de demon...
- Plin de țepi. - Hassansinul care mi-a ucis fratele.
E singurul care stă între noi și pumnal.
Niciun om nu scapă cu viață la mai puțin de 20 m de el.
Unii n-au nevoie să se apropie atâta.
Îmi dați puțină apă, sire?
Ești sigur de asta?
- Îi sunt dator băiatului. - Ești un Ngbaka.
Amenințarea câmpiei numidiene. Eu? Sunt un antreprenor necinstit.
Treaba asta cu noblețea nu e de noi.
Grăbiți-vă!
Prietene, ți-a spus vreodată cineva...
...că vorbești prea mult?
Haide.
V-am spus de Ngbaka?
- Da. - Sper ca fratele tău să te asculte.
E aici.
Închideți toate porțile! Găsiți-l!
- Nu e nimeni. - Dastan, nu cred...
Nu cred că ar trebui să faci asta.
- E asta îngrijorare ce-aud? - Precauție.
- Presărată cu îngrijorare. - Nu te măguli, prințe.
- Și mințeai mai bine, prințesă. - Poate mi-am ieșit din mână.
Nu va ultima oară când vom fi împreună.
- Unde e pumnalul? - Voi, birocrații persani...
Aveți mâinile așa fine.
A fost găsită, stăpâne.
Clepsidra?
Nu am pumnalul.
Lăsați-mă.
Bună, Tus.
- Trebuie să vorbim. - Vorbește.
- Singuri. - Așteptați afară.
Acum!
Suntem frați, nu?
Mantia care l-a ucis pe tata a fost otrăvită de Nizam.
- Nizam? Ești nebun. - Cine ți-a dat mantia, Tus?
Cine ți-a dat mantia?
Ai încredere în el, cum am avut și eu.
Dar Alamut nu dădea dușmanilor noștri arme. Nizam ne-a mințit.
- De ce s-o facă? Ce-ar fi câștigat? - Ascultă-mă cu atenție.
Sub străzile orașului există o forță străveche.
O incintă care tine legendarele Nisipuri ale Timpului.
Nizam vrea să le folosească pentru a schimba istoria.
Vrea să dea timpul înapoi și să se facă rege.
"Nisipurile Timpului"? Erezii, Dastan. Nebunie păgână.
I-am văzut puterea cu ochii mei. Și Nizam i-a descoperit sălașul.
Dacă nu-l oprim, lumea noastră s-ar putea sfârși.
Dacă ai de gând să mă omori, fă-o acum.
Ăsta nu e un pumnal obișnuit.
Apasă pe giuvaierul de pe mâner și ai să vezi.
Ar fi trebuit să am puterea să fac asta înainte să invadăm orașul.
Ce tot spui?
Să acționez pentru ce e drept, oricare ar fi fost consecințele.
- Soldați rămân pe... - Stai unde ești!
Și-a curmat viața.
Dumnezeu să aibă milă de trădător, căci a ales calea lașilor.
Știm amândoi că Dastan era multe lucruri, dar un laș nu.
Ăsta nu e un pumnal obișnuit.
Apasă pe giuvaierul de pe mâner și ai să vezi.
...oricare ar fi consecințele.
Oprește-te!
Acum o clipă ai murit sub ochii mei.
- Ai apăsat. - De unde ai știut că am s-o fac?
Pentru că suntem frați.
Când am plecat la război, tata mi-a spus că un rege adevărat
pleacă urechea la sfătuitori, dar întotdeauna își ascultă inima.
N-ar fi trebuit să mergi atât de departe ca să te cred.
Majestate, soldații îmi spun...
Văd că într-adevăr Dastan s-a întors.
Tus, ține minte ce ți-am spus!
Nu, o clipă.
Bietul Tus.
Atât de dornic de coroană.
Și tu, Dastan, atacând mereu.
Atât de disperat să dovedești că ești mai mult
decât ce-a adunat regele de pe străzi.
Ce încurcătură glorioasă.
Se pare că legătura dintre frați nu mai e sabia care ne apără imperiul.
Da!
Era unul de-al nostru.
Un preot al Templului.
Așa a aflat Nizam de existența Clepsidrei.
Au corupt Gardienii. Ne-au infectat.
Nu mai suntem puri.
Trebuie să ne grăbim.
Scripetele.
Scripetele! Acum!
Gardienii au făcut pasaje sub oraș ca acces secret la Clepsidră.
Dacă ne mișcăm repede, putem ajunge înaintea lui Nizam.
Asta ne va duce la încăperea Clepsidrei.
Există o singură cale sigură.
Mai repede!
Calcă pe urmele mele.
Nimic nu poate atinge suprafața decât pe unde calc eu.
Fugi, Dastan!
Fugi!
Ți-ai ucis propria familie. Sharaman era fratele tău!
Și blestemul meu.
Te admiram.
N-am înțeles niciodată de ce fratele meu a adus un gunoi la palat.
Bucură-te de mocirlă. Acolo vei sta sub domnia mea.
Nu folosi pumnalul ca să schimbi trecutul. Va dezlănțui...
Ce? Mânia Domnului? Însuși infernul?
Nu face asta!
Oprește-l! Dacă sticla se sparge, lumea va muri odată cu ea.
Nu e destinul meu, ci al tău. A fost întotdeauna.
- Dă-mi drumul. - Nu.
- Dă-mi drumul. - Nu-ți dau drumul!
Aș vrea să fi putut să fim împreună.
Nu!
Familia.
Prințe Dastan!
- Bis? Ești aici! - Firește.
Oamenii noștri au înconjurat palatul din Alamut. Bătălia s-a sfârșit.
Nu încă.
Stați!
Viteji oșteni ai Persiei, am fost înșelați ca să atacăm orașul sfânt!
- Alamut n-are armurării! - Dastan!
Ai înnebunit?
Nu mai pot păstra tăcerea în fata trădării!
Războiul a fost pus la cale de cel mai de încredere om, unchiul Nizam!
Dastan a luptat mult azi, poate prea mult!
Trebuie să iasă din soarele arzător, să se odihnească ca să-i vină mințile!
Armele găsite sunt falsuri! Nu există arme aici, unchiule, și o știi!
Iscoada care le-a găsit a fost tocmită de tine
pentru a ne convinge pe toți să invadăm Alamutul!
Ce e asta? Remușcările biruitorului? Tu însuti ai condus atacul!
Ne-ai adus acest mare triumf!
N-ar fi trebuit să îngădui atacul!
Știam în adâncul inimii că e greșit.
N-o să fii tu niciodată.
Nu vei fi niciodată rege. N-ai inimă pentru asta.
Vei muri în umbra unui om mare.
Dați-l jos până nu se face de râs și mai tare!
Înainte să pleci din Nasaf, tata ți-a spus
că un rege adevărat pleacă urechea la sfătuitori,
dar își ascultă întotdeauna inima.
- Eram singur cu tata. De unde știi? - Avea dreptate.
Ne cunoaște și știe de ce suntem în stare. Ascultă-ți inima.
Îți sfidează ordinele în atac și acum vrea să se întoarcă.
Ia măsuri.
Iscoada știe adevărul. Găsiți iscoada! Aduceți-o la mine!
O vom stoarce de la el!
Aveai tot ce putea visa un om:
Dragoste, respect și o familie.
Dar n-a fost de ajuns pentru tine, nu?
Prințesă a Alamutului...
Am fost induși în eroare ca să-ți atacăm orașul.
Iertare, Alteță. Dă-mi voie să încerc să îndrept asta.
Ar fi în avantajul amândurora
să ne unim națiunile printr-o legătură mai puternică decât prietenia.
Căsătoria.
Căsătoria ta cu cel ce e cuceritorul și salvatorul orașului tău.
Dastan.
Cu sânge regal sau nu, e tot un fiu pentru tatăl nostru.
Tot un frate pentru mine și Garsiv. Un adevărat prinț persan.
Treci acolo până nu-ți iau locul.
Bună, prințesă.
Se obișnuiește ca o cerere să fie însoțită de daruri,
dar am fost luat prin surprindere și, din păcate, sunt nepregătit.
Nu am nimic pentru tine...
...în afară de ceva ce-ți aparține deja.
Vino cu mine, prințe Dastan.
Cum pot avea încredere în omul care a străpuns zidurile orașului meu?
Încep să cred că nu mai sunt același om care le-a străpuns.
E o perioadă cam scurtă ca un om să se schimbe într-atât.
Poate.
Se pare că ai descoperit ceva.
- Ce anume? - O nouă conștiință spirituală.
- Un destin. - Da, exact.
Eu cred că ne facem singuri destinul, prințesă.
Ai o lipsă nefericită de curiozitate.
- Unul din nenumăratele mele defecte. - Nu mă lua în derâdere, prințe.
Nu cred că ne cunoaștem destul de bine pentru asta, prințesă.
Dar aștept cu nerăbdare ziua aceea.
Se spune că unele vieți sunt legate de-a lungul timpului
Legate de o chemare străveche care are ecou peste secole
www titrari ro